TIDLIGERE I AMERICAN GODS
Shadow, vi løslader dig i dag. Din kone...
Hun døde tidligt i morges. Et biluheld.
Du mistede noget vigtigt derinde, ikke bare tid.
Hvad skal jeg kalde dig?
Jeg kan blive hr. Wednesday efter et håndtryk.
Hvor meget har han fortalt?
Du er min mand nu.
Ved du, hvem han er? Hvem han virkelig er?
KOMMER TIL AMERIKA
1697
Anansi...
Compé Anansi...
Kan du høre mig?
Jeg har ikke en gave til dig.
Men... Du er vis, og selv om du er lille...
...slipper du altid uskadt ud af farlige situationer.
De mærkelige mænd har bundet mine hænder.
Så jeg kan ikke danse eller klappe...
...eller skære frugt til dig.
Men du kan høre min stemme.
Hjælp mig fra dette sted...
...og jeg vil synge til dig hele mit liv.
Jeg bringer dig gaver.
Gaver af læder...
...og en gryderet...
...og silke...
...og de bedste vine.
Jeg ved ikke, hvor min mor er.
Hun er død for længst.
Hun ville ikke give Johannes noget, så han smed hende af båden.
Vidste du, at din mor ikke kunne svømme?
Det må I øve jer på.
Tag svømmetimer. Det er sådan, vi bliver stereotype.
Anansi...
Vil du have hjælp?
Fint nok.
Lad mig fortælle dig en historie.
"Der var engang–
–en mand, som nogen tog røven på."
Hvad er det nu for en historie?
For det er historien om de sorte i Amerika.
Hold kæft, I ved ikke, at I er sorte endnu.
I tror, at I bare er mennesker.
Lad mig være den første, der fortæller jer, at I er sorte.
Da de hollandske møgsvin satte deres ben her og besluttede, de var hvide–
–og I var sorte, og det er den pæne navn, de kalder jer...
Lad mig beskrive, hvad der venter på jer ved kysten.
I ankommer til Amerika–
–mulighedernes land, mælk og honning, og ved I hvad?
I bliver slaver.
Skilt ad, solgt og arbejdet ihjel.
De heldige får søndag fri til at sove og knalde og lave flere slaver–
–men for hvad dog? For bomuld? Indigo?
For en forpulet lilla skjorte?
Den eneste gode nyhed er, at den tobak, jeres børnebørn vil høste gratis–
–vil give en masse af de hvide svin kræft.
Jeg er ikke engang begyndt endnu.
Hundrede år senere er I på røven.
Hundrede år efter det.
På røven.
Hundrede år efter I bliver frie, kan I stadig ikke få job
og bliver skudt af politiet. Er I med?
Fyren her forstår det.
Jeg kan lide ham.
Han bliver vred.
Vrede er godt.
Vrede får ting klaret.
Du fælder tårer for Compé Anansi, og nu fortæller han dig...
...at du stirrer ned i løbet
af 300 års undertvingelse–
–racistisk pis og hjertesygdom.
Han fortæller dig–
–der ikke er en grund til, at du ikke skal gå derop lige nu...
...og skære halsen over–
–på alle de hollandske møgsvin–
–og sætte ild til skibet!
Men skibet vil brænde. Vi vil alle sammen dø.
Du er allerede død, narhjerne.
Dø som et offer for noget, der er umagen værd.
Lad møgsvinet brænde!
Lad det hele brænde!
–Skød nogen efter dig? –Nej.
For så skal jeg kontakte politiet.
Nej.
Nej. Ikke politiet.
Hvad fanden laver du?
Det afhænger af, hvem du spørger.
Spørger du pigens mor, vil hun sige, at jeg gjorde nogle unævnelige ting.
Spørger du hendes taberfyr, vil han være helt mundlam.
Men pigen vil sige, at jeg åbnede nogle døre. Spørg hende selv.
Hvad ved du om en slagtet vred hob?
Jeg ved ikke, hvad fanden du snakker om.
Jeg fordrev tiden og fulgte mit instinkt–
–mens du tog afsked med din afdøde kone. Hvordan var begravelsen?
–Den er forbi. –Vil du komme ind og tale om det?
Bare...
Hør nu.
Er du sulten? De har ikke mad her, men jeg kan komme en pizza på kortet.
Jeg er sgu ikke sulten. Jeg blev lige kidnappet af en tudseskindsrygende skid–
–i en virtuel limousine. Jeg skulle sige, at han har omprogrammet virkeligheden.
Det lille røvhul.
–Kender du ham? –Jeg ved, hvem han er.
De ved ikke en skid. De ved fandeme ikke en skid!
Jeg ved fandeme ikke en skid.
Jeg er ligeglad med, om de ikke ved en skid. Oplys mig.
Det er ikke en del af aftalen.
Og ikke heller, at jeg skulle hænge fra et træ. Jeg blev lynchet.
–Mærkelig skide frugt. –En plukket frugt. Du står her nu.
Usædvanligt udfald efter en lynchning.
Tilskriv det en fare ved jobbet, og det afspejler lønnen.
Jeg fordobler den. Fungerer det?
–Det gør det nok. –Godt.
Så er det ordnet. Hvor meget længere er du i byen?
–Det ved jeg ikke. Måske en dag mere. –Du er færdig her, vi er færdige her.
Godnat. Din første seng som en fri mand. Nyd den.
Shadow?
Angående den lille skid i limousinen. Et angreb på dig krænker mig.
Tro ikke, at jeg ikke er vred eller udtænker en plan, fordi jeg ikke gik amok.
Jeg ville ikke vække dig.
Laura...
De sagde, at du døde.
Hvem sagde, at jeg døde, hvalp?
Alle.
Du havde bare mareridt.
Vil du savne stedet?
Eagle Point?
Nej.
For mange minder om Laura.
Jeg havde ikke et liv her. Det er Lauras by.
For mange mennesker siger, at man ikke må undertrykke følelser–
–men give dem frit løb, så smerten forsvinder.
Men meget taler for at undertrykke følelser.
Jeg vil fortælle dig noget, der vil give dig lyst til at såre mig.
Men det skal altså siges. Så tænk over mine ord–
–meget nøje, og undlad at slå mine tænder ud.
Sig det.
Det rygtes, at din kone døde, mens hun suttede din bedste vens pik.
Og det behøver du ikke have det dårligt over alt for længe.
Tak...
...for advarslen.
Hvorfor mønttricks? Du har ikke en tryllekunstners personlighed.
Man kan ikke opspinde historier uden lidt personlighed.
Wow.
–Men du er dygtig. –Tak.
Drej her.
–Nej, motorvejen er lige fremme. –Vi tager ikke motorvejen.
–Aldrig nogensinde. Ingen motorveje. –Okay, ingen motorveje.
–Hvorfor ingen motorveje? –Har du set en, har du set dem alle.
Så er er en skøn opdagelse udelukket.
Søg altid skønheden. Og kør under 110, okay?
–Betty kan lide at køre langsomt. –Hvad er planen?
Planen er, at vi skal møde nogle mennesker–
–der er ledende inden for deres felt. Og vi skal mødes–
–et af de vigtigste steder i hele landet.
–Hvor er det vigtigste sted? –Et af de vigtigste steder.
Der er delte meninger. Men vi stopper i Chicago først.
Hvad er der i Chicago?
Min hammer.
Jeg har et møde her, og du skal købe et par ting for mig.
Her er 1000 dollar og en liste.
Jeg kan ikke lide at møde venner tomhændet.
Jeg har ikke så mange penge for tiden–
–så giv mig kvitteringer eller stjæl ikke mere end fem procent.
Jeg vil ikke stjæle fra dig.
Hvis du ikke kan passe på dig selv, hvordan vil du passe på mig?
Ikke så hurtigt.
Vi må tale sammen, Shadow.
Se på mig, Shadow, i hi-def.
Vi optog programmet i 35 mm, banebrydende.
Men nu ser det elendigt ud.
Det får dig kun til at se værre ud.
Jeg kan ikke engang fylde hele skærmen.
Hvad fanden er det?
Bare lille mig.
Jeg taler til Lucille Ball.
Lucy Ricardo. Jeg er alle mulige, Shadow.
Skærmen er alteret. Det er mig, de ofrer til.
Dengang til nu. Guldalder til guldalder.
De sidder side om side, ignorer hinanden og tilbeder mig.
Nu har de en lille skærm i skødet eller i hånden–
–så de ikke at keder sig af den store.
Tid og opmærksomhed er bedre end et lams blod.
De bankede dit smukke ansigt.
Jeg hader det. Jeg hader, at de gjorde dig fortræd, Shadow.
Det ville jeg aldrig gøre mod dig, skat. Jeg vil tilbyde dig et job.
–Hvad skulle jeg lave? –Arbejde for mig.
Jeg vil have dig i min lejr med os.
Se på det sådan her, Shadow: Vi bliver det næste store.
Vi er her allerede. Vi er selvkørende biler og 3D-printere–
–og subdermalt tidsfrigivende insulin.
Din gamle chef sælger stadig appelsiner i vejkanten.
De er ikke engang økologiske.
Vi er nu og i morgen–
–og i morgen og i morgen og i morgen.
Han er ikke engang i går mere.
Jeg hørte om dine problemer med Technical Boy.
Du håndterede ham virkelig imponerende. Effektivt og direkte.
Hvem havde troet, at du havde det i dig? Han undervurderede dig, min skat.
Det gør de alle sammen.
Den fejl begår jeg ikke.
Jeg vil ikke arbejde for dig, I-Love-Lucy. Vi er færdige.
Uanset hvad de gamle fyre giver dig–
–så kan jeg give dig så meget mere.
Sig, hvad du vil have, skat.
–Vil du se Lucys babser? –Lucy!
Kæmp ikke imod tyngdekraften, Shadow.
Jeg har gjort det her et stykke tid, og jeg har set ting.
Fyre som dig ender med at begå selvmord hver gang.
Jeg vil hjælpe dig med at holde halsen ude af bæltet.
Det gik så godt som forventet.
Har du tanket op og er klar til afgang?
–Jeg tror, at jeg er ved at blive skør. –Hvornår ved du det med sikkerhed?
–Nogle bliver skøre, når de kommer ud. –Prøver du at komme ud af jobbet?
Lucy... I-Love-Lucy talte til mig.
–Tv-programmet? –Nej, Lucy selv...
–Det er fandeme skørt. –Og resten af dit liv er forstandigt?
Lucy, der taler til mig fra tv'et, er mærkelige end alt andet, der er sket.
Indtil nu.
Nogle gange lader universet til at have valgt dig til et helt særligt misbrug.
Så må du spørge dig selv: Vil jeg hellere ignoreres?
Ja. Okay, ignorer mig.
Hellere død end glemt, og ingen vil glemme dig.
Det er smigrende, men med dine andre eventyr...
Alt virker pludselig så mærkeligt.
God grund til bestyrtelse, medmindre mærkeligt er et nyt sprog–
–og det, vi gør her, er, at opbygge et ordforråd.
Dit ordforråd kan rende mig. Okay? Det er noget vås.
Du har et valg.
Du må nok overveje, at du ikke så, hvad du så.
–Eller også... –Eller også gjorde du.
Enten er verden skør, eller også er du.
Begge er gode muligheder. Vælg og fortæl mig din beslutning.
Men forhast dig ikke. Giv dig god tid.
Det er en svær beslutning.
De truede med at omprogrammere virkeligheden.
Er det, hvad det her er?
Fucker de med mit hoved? Fucker du med mit hoved?
Der er større ofre, man kan blive bedt om at foretage...
...end at blive lidt skør.
Det er godt. Det er rigtig godt.
Du kan læse en liste. Hvad... Hvad fanden er det her?
–Du har ikke en. –Jeg vil ikke have en.
Du har brug for en hvis nogen vil tale med dig.
–Hvorfor skulle jeg ville tale med nogen? –Hvad, hvis jeg vil tale med dig?
–Prøv at råbe. –Hvad...
Hvis du er i knibe... et telegram.
Åh, hvor jeg savner dem. Prikker og streger, hemmelig kode.
Det var dramatisk. Nogen gav dig en konvolut, du blev spændt.
Hvad er der i den? Du åbnede den langsomt.
Hver frase var nøje udvalgt, for man betalte per ord.
Det første telegram blev sendt af Samuel F.B. Morse i 1844:
"Hvad har Gud banet vej for?"
Den fordømte informationsalder.
Det bedste ved de delstater, vi er på vej mod, Minnesota, Wisconsin–
–er, at de har sådan nogle kvinder, som jeg elskede, da jeg var yngre.
Lys hud og blå øjne.
Hår så lyst, det næsten er hvidt, vinfarvede læber, fulde, runde bryster–
–med årer, der løber igennem dem som en god ost.
Kun da du var yngre? Du klarede den okay i går aftes.
Vil du vide hemmeligheden bag min succes?
Hemmeligheden er charme.
Enten har man charme, eller også har man det ikke.
Charme kan man lære ligesom alt andet.
Zorya Vechernyaya.
Han bliver ikke glad for at se dig.
Økologisk pis.
Selvfølgelig kommer du, efter jeg har købt ind.
Nu må sende hende tilbage til butikken for at lave nok middagsmad.
–Du er dårlig nyt. –Jeg kommer kun, når det er nødvendigt.
Som det er nu. Gud, hvor er du smuk.
Du er ikke ældet.
Jeg har en gave til dig.
Og til din søster.
Zorya Utrennyaya!
Hun er vågen. Vores anden søster sover stadig.
Noget at varme dit sengebord med.
Vores gæster bliver til middag. Gå tilbage til butikken.
En steg, seks kartofler, et rugbrød med kerner.
–Eller også et franskbrød. –Jeg kan hjælpe.
Sid ned. Du er gæst. Kaffe først.
Zorya-søstrene har altid et pragtfuldt hjem.
Vi er okay. Vi betaler endda huslejen til tiden.
Vi tjener penge på slagteriet.
Min søster og jeg tjener en skilling i ny og næ på at spå.
–Jeg tjener mest. –Du fortæller de kønneste løgne.
–Folk vil ikke høre sandheden. –Kønneste kvinde, kønneste løgne.
Sort som natten, sød som synd.
Drik kaffen, så spår jeg din fremtid.
Du vil have mig. Mine søstre er elendige.
Du tror ikke på spådomme.
Jeg tror, at...
...vi alle er på røven, uanset hvad.
At sige det, før det sker, er bare at udnytte oddsene.
Sæt dig til rette. Toilettet er den anden dør, ikke tredje.
Den tredje rører du ikke. Min anden søster sover. Hun trænger til hvile.
Er hun syg?
Han kender ikke vores verden.
–Jeg introducerer den blidt. –Du er den værste mand, jeg har set.
–Den lugt. –Vi har gæster.
Vi har to gæster.
Wotan!
Rart at se dig, Czernobog, gamle ven. Jeg har en gave med.
Ja?
Og noget af den urte-Havarti, som du så godt kan lide.
Hvorfor er han i mit hjem?
Få ham væk, eller også får jeg ham væk.
Jeg inviterte ham på middag. Det kan jeg ikke lave om på.
Jeg kommer for at dele brød og oplysninger.
Hvad du vælger at gøre med det er helt op til dig.
Han spytter på mit tæppe.
Et kort øjeblik af din tid, mens min mand her–
–hjælper damerne med at lave et lækkert måltid.
For gamle dages skyld.
Lav middagsmad først.
–Jeg vil gerne hjælpe. –Jeg myrder dig først.
–Din mand kommer vist først. –Czernobog er ingens mand.
Jeg er ingens kone. Slægtninge.
Vi kom herover sammen for lang tid siden.
Familien er den, man overlever med, når man skal overleve.
Selv hvis man ikke kan lide dem.
–Alt ser godt ud. –Kødet bliver sejt og kartoflerne bløde.
Jeg er ikke god til at lave mad. Da jeg var ung, lavede tjenerne mad.
Her er der ingen tjenere. Der er kun os, og at lære noget er under min værdighed.
Jeg troede, at du læste tebreve.
Te er ulækkert.
Hvad står der?
Du får et langt og lykkeligt liv med mange børn.
Så slemt, hva'? Nogle gode nyheder?
Din mor døde af kræft.
Ja.
Du dør ikke af kræft.
Ud! Jeg vil have dig ud!
Og tag din mand med. Eller jeg flænser ham op...
...og kvæler dig langsomt med hans hjerte.
Jeg går ingen steder med dig!
Hvad er der? Lad hende vågne.
Lad din søster høre denne bondefanger, det dumme svin,
komme ind i mit hjem og prøve at få mig til at dø.
Du bragte den galskab ind i mit liv en gang.
–Aldrig mere. –De kommer alle sammen.
Alle bortset fra dig.
De tror, at de ved, hvad det vil sige at være stærk.
Hvis du ikke er der til at vise dem noget andet...
De respekterer dig.
–De kender dig. –Nej, nej.
De kender mig ikke. Du kender mig.
Du ved, hvad de her hænder har gjort.
Du vil ikke have mig. Du vil have min bror.
–Han er her ikke. –Så dør vi.
Det bliver storslået, vind eller tab.
Jeg er træt af storslået.
–Er der noget galt? –Slet ikke, min søster. Sov bare videre.
Det her er ikke vellykket.
–Vi må hellere gå. –Du sagde, du havde brug for ham.
–Der er altid en anden udvej. –Nej, nej. Maden er lavet.
Zorya Vechernyaya inviterede dig til middag, ikke?
Så bliv og spis. Ellers bliver hun fornærmet.
Forstår du det?
Hvis du vil gå bagefter, holder jeg døren åben.
Delikat.
Tænk, at jeg næsten gik glip af det pragtfulde måltid.
Tak, mine damer. Shadow.
Min gamle ven.
Du er sort, ikke?
–Er det et problem? –Næ.
Vi går ikke op i hudfarve ligesom amerikanerne.
Der hvor vi kommer fra har alle den samme farve–
–så vi slås over nuancerne.
Min bror havde lyst hår og skæg.
Jeg er mørk ligesom dig.
Jeg var som den sorte mand derovre.
I forhold til min bror, den hvide.
Alle troede, at han var den gode.
Ja.
Så jeg blev mig.
Men tiden går.
Nu er jeg grå. Ja, han er sikkert også grå nu.
Så man kan ikke se, hvem der er lys, og hvem der er mørk.
Så meget for at slås over farver.
Ja.
Da vi kom til Amerika, kom vi først til New York.
Alle kommer til New York først.
New York var okay. Nogle gange god, ikke?
Og da vi kom hertil, Chicago, blev alting dårligt.
I det gamle land er jeg glemt.
Her er jeg som et dårligt minde.
Så jeg måtte finde arbejde...
...og jeg fandt kødbranchen. Kender du den?
–Jeg kender den spisende del. –Jeg kender den dræbende.
Så jeg fik et job med at dræbe.
Som nakker. Det var et godt job. Ja, faglært arbejde.
En ko kommer op ad rampen.
Man tager en forhammer, og... Man slår koen ihjel.
Det kræver styrke.
Ingen kodræberhistorier under middagen.
Hvordan tror du, at du får kød på tallerkenen?
Det kræver styrke, men ikke kun styrke.
Det kræver talent, for det er et håndværk.
Man må gøre det rigtigt, ellers bliver koen vred, og så smager kødet dårligt.
Man skal have arme til at flække kraniet.
Man det er ikke målet. Målet er at knuse hjernen,
og hurtigt, før smerten kan rejse fra ydersiden af hjernen til indersiden–
–så hjernen aldrig ved, at den bliver knust.
At give en god død er en kunstart.
Men nu om stunder har man en boltpistol.
De retter den mod panden.
Ja.
Nu kan enhver abe med en tommel dræbe.
De sidder der hele dagen og hele natten.
Ja.
Så meget for at dræbe.
Kan du spille dam?
Jeg var i fængsel i tre år.
Ja, folk er vilde med skak. Men ved du hvad?
Dam er ærligt.
–Alle mænd er lige. –Ja, nemlig.
Når du har spist, kan vi måske spille dam.
Jeg spiller sort.
I orden?
–I orden. –Ja.
Jeg kan lide det. Selvtillid.
Måske kan vi vædde lidt?
Du behøver ikke spille mod ham.
Hvad siger du?
Spiller I meget dam?
Søstrene spiller ikke. Men jeg kan stadig.
–Ikke ligesom mine arme. –Bliver de ikke trænet, som de plejede?
Jeg kan ikke svinge min hammer mere.
Første blod er mit.
Så du har tabt. Spillet er forbi.
Jeg er lige begyndt.
Selvsikker.
Vil du se den?
–Se hvad? –Hammeren.
Den, jeg brugte til at dræbe med.
Den er sløv nu, men...
Man holder den ren ved at bruge den.
Ja, blod nærer den, gør den blank.
Det bedste blod flyder ved solopgang–
–når kvæget hviler sig, har spist og er roligt.
Nu er min hammer rød af rust.
Ikke mere blod ved solopgang.
Titusindvis af dødsfald lavet lige her.
Vil du spille eller hvad?
Det er din tur.
Din tur.
Skal vi lave et væddemål om vores lille spil?
Slap af. Det er ikke dit spil, okay?
Din herre vil have, at jeg tager med ham for at håndtere hans pjat.
Nå, men...
Hør her. Hvis jeg taber...
...tager jeg med Wotan og gør, hvad han beder om–
–og jeg vil nikke foran de andre.
Og hvis du vinder?
Må jeg smadre din hjerne med min hammer.
Men først skal du ned på knæ.
Så slår jeg dig med den her.
Bare et slag.
Lige her.
Blod ved solopgang. I orden?
Han gør det...
Ingen joke, intet pral, intet halvhjertet.
Hvor god er du?
Hvor meget har du brug for ham?
Det er din beslutning.
Hvis alt det her er ægte, og...
...og fjernsyn taler, og hun kan spå...
...og hammere bløder, og...
...hvis der er en verden...
...under en verden...
Du, fuck det.
I orden.
I orden?
–Ja. –Godt.
Din tur.
Så ved solopgang
må jeg smadre din hjerne.
Og du skal ned på knæ...
...frivilligt.
I orden?
En skam.
Du er min eneste sorte ven.